= GREUTATEA APEI =
Traducerea și adaptarea: Jordy & Leo
Nu eu am făcut-o!
Jur pe Dumnezeu, nu eu am făcut-o.
Aceasta femeie a fost întotdeauna bună cu mine.
Sunt nevinovat!
Doar mă cunoști, John.
Știi că nu am nici o legătura cu crima.
Te ucid!
Te rog. Trebuie să mă crezi.
Acesta este omul pe care l-ai văzut?
Poți să vorbești. Ești în siguranță.
- Isus mă iubește. - Diavolul te iubește.
Isus mă iubește...
Isus mă iubește. Isus mă iubește...
Statul New Hampshire
versus Louis Wagner.
Chemați primul martor.
Acuzarea îl cheamă pe Evan Christenson.
Ce ați făcut când v-ați dus la Smuttynose?
Când am mers la Smuttynose, m-am dus la casa
- Și am intrat. - Și ce ați văzut?
Am văzut-o pe soția mea prăbușita pe podea.
Moarta sau vie?
Evan! Evan!
Evan.
Mama ta parea un pic obosita.
Se descurca.
Dacă nu sunteți obișnuiți să aveți un copil de cinci ani în preajma...
Credeam că ideea e de-a ieși un pic.
Dacă ai de gând să-ți faci griji despre Billie tot weekendul...
În regulă, Thomas.
Ce e?
Nimic.
Mă duc să-l văd pe Rich.
A trecut ceva vreme.
Un weekend cu fratele meu... e o plăcere rară.
Sunt fotoreporter la o revista.
Scriu un articol despre crime.
Cumnatul meu are un iaht,
și cred că poate sa ne ducă la Smuttynose Island,
- Locul unde s-a petrecut crima. - Hei, voi...
Am lăsat-o pe fi ica noastră cu bunica ei.
Credeam că va fi un fel de vacanta.
Jean, ea este Adaline.
Adaline, aceasta este cumnata mea favorita.
- Favorita și unica. - La propriu vorbind.
Rich ne-a prezentat noii lui prietene.
- Bună. - Bună.
Nu am știut ca vine cu cineva.
Acesta este soțul meu, Thomas. Adaline, nu-i așa?
De fapt ne-am mai întâlnit.
Salut. La cină scriitorilor, nu-i așa?
- Da. - Oh, da.
- Hei. - Hei. A trecut ceva timp.
Cu ce se mănâncă astea?
Bătrânul se întinde.
Hai, te voi învața sa te scufunzi.
Era imposibil să stim ca mai aveam de stat doar 17 ore.
Sau 12... sau 3.
Asta este?
"...cele două femei au fost descoperite în bucătărie,
Strângulate și ciopirtite cu un topor."
Nu este"ciopirtit" un cuvânt minunat?
Cel mai potrivit.
Oh, asta-i bună. "Corpul dezbracat al Anethe..."
"An-nette."
"Corpul dezbracat al Anethe Christenson
a fost învelit de parcă ucigașul n-ar fi putut
sa se uite la opera sa în timp ce-și sorbea ceaiul."
Imaginați-vă psihologia unui tip care sta
și-și bea ceaiul alături de două femei pe care tocmai le-a ciopartit.
Aceasta trebuie să fie bucătăria, corect?
Unde au descoperit cadavrele.
Da, cam...
acolo și...
aici.
Ajutor!
Hei!
Ajutor!
"Cu toate că Louis Wagner a fost condamnat pentru crima,
subiectul a fost controversat mai bine de un secol."
Lucrez la "teoria unicului topor al lui Oswald" și eu.
Adaline spera ca vei citi ceva
pentru noi diseară târziu, Thomas.
La orice ai lucra, știi...
noi nu suntem critici.
Mulți poeți pot răsuci o fraza,
dar majoritatea nu au coaie
sa abordeze un subiect cu adevărat mare.
Nu sunt sigur că știu ce este un "subiect cu adevărat mare "
Abandonare...
pierdere, castrare...
Asta nu a fost niciodată una din problemele mele, din fericire.
Sovinism?
E plictisitor, nu crezi?
Ce zici de Yeats?
Sărbătoarea imaginației umane.
- Magicianul. - Melancolic.
Totul e melancolic.
"Camera se leagăna goala
ca un clopot mut." Valentin Iremonger.
Cred că cei cu adevărat mari
folosesc cuvintele în așa fel încât nu le poți uita niciodată.
Da, într-adevăr.
"A te despărți de viața...
de amagitoarele mistere și picaturile sarate...
de ochii întunecati de tigan
și sfasietoarea carne sacra a dansatorilor cu brațe lungi,
nepatat, dar nu de tot."
Și-a amintit de tine, Thomas.
Am furat expresia "carne sfasiata"
de la Rich.
- Nu-mi aduc aminte să fi spus asta. - Erai beat.
Nu cred că am folosit vreodată expresia asta.
E atât de tipic pentru tine.
N-am cunoscut pe nimeni să citească așa de mult.
Tu întotdeauna ai spus ca mai bine bei o bere.
- La un meci al lui Red Sox. - Depinde cine arunca.
De unde a știut Wagner ca bărbații vor fi plecați?
Îmi pare rău. Mă tot gândeam la crima.
Dar Louis Wagner... omul pe care l-au spinzurat...
de unde știa ca femeia va fi singura?
A făcut 12 mile înapoi către tarm,
De ce ar pierde timpul să bea ceai?
Și de ce a acoperit fata unui femei iar pe cealaltă nu?
Nu cred că un ciopartitor are o inteligenta sclipitoare.
Poate avea ochii deschisi. Poate i se părea că-l privește,
acuzator.
Nu putea suporta să-l privească.
Deci a fost un acces de furie.
Faptul ca a folosit un topor denota o crima pasională.
Gândește-te un pic...
cat de aproape trebuie să stai de victima ta...
vibrația mâinilor,
atunci când tăișul lovește oasele.
Sângele cald care te stropeste pe fata,
cind stai deasupra ei, ultima rasuflare inabușita.
Dacă s-a dus acolo cu intenția de a o ucide,
ar fi avut o arma.
Cred că ucigașul era îndrăgostit de una din femei.
Și crima era singura cale de a o poseda.
Îmi place asta.
Wagner... Wagner.
A venit în casa.
Wagner?
A luat toporul...
Și l-a învârtit. - Oh Doamne.
Dumnezeu să ne ajute.
Anethe...
E rănita?
Evan. Evan.
A pățit ceva?
- Maren... Maren? - Evan...!
A pățit ceva?
Evan! Evan!
A fost amuzant felul în care am aflat.
Fiica noastră era în spital.
Jean a avut...
Cred că nici unul din noi n-a dat prea mare atenție
infecției pe care a avut-o.
Următorul lucru pe care-l știu, e ca abia mai respira.
Am alergat cu ea la spital.
Avea pneumonie.
Era foarte mica... avea doar 6 săptămâni...
și avea tot felul de tuburi conectate în ea.
Lupta pentru fiecare respirație.
Și cred că într-un moment ca acesta,
simți cum speranța se transforma în deznadejde.
Bine zis, Thomas.
Și o țineau în nenorocita aia de cutie...
un incubator... care arata ca un sicriu.
Ce nu e în regulă?
Nimic.
Apoi cineva din comisie m-a găsit la spital.
Am vorbit la telefon, mi-au spus ca aș fi câștigat.
Oh, nu am știut. Îmi pare rău.
Bineînțeles, Billie este bine acum. O grămada de ghinioane.
Dar era atât de neimportant pentru mine în acel moment.
Nu știu, e ca și cum ai câștiga un Pulitzer.
Dragostea nu e niciodată așa sălbatica.
ca atunci când crezi ca are de gând să te părăsească.
Thomas!
Ce e?
Ai văzut vinul?
- Avem pentru cina? - Vin?
- E timpul să mâncam. - Îl am chiar aici.
Desfa sticla, Thomas. Tu ești expertul.
Am descoperit o rana deschisă pe frunte, în dreapta.
despărțind partea de sus.
Urechea stânga era tăiata aproape în întregime,
desprinsa de cap.
După părerea mea, aceasta lovitura
a fost provocata de un obiect foarte greu.
Un topor, probabil.
Singura persoana care știa ca
femeia va fi singura în acea noapte
era Emil Îngerbretson... pentru că l-am rugat
să-i spune lui Maren ca nu putem ajunge înapoi...
și Louis Wagner.
când ați sosit în America, d-na Hontvedt?
Am venit în urma cu 5 ani împreună cu soțul meu, John.
Soțul meu e pescar.
Am emigrat aici pentru că am auzit
ca aceasta este tara tuturor posibilităților.
Și nu este așa, John.
Sigur nu este?
Salutare!
Ia loc...
și odihnește-te.
Nu avem bani să ne întoarcem înapoi.
O să câștigăm.
Cel mai bun remediu pentru melancolie este munca.
Și deși vântul bătea de zile întregi fără încetare,
iar păsările nu încetau niciodată să țipe,
am capătat putere pe măsura ce munceam.
Și de la Dumnezeu.
Eu și soțul meu am ajuns să ne obișnuim cu singuratâtea.
Nu m-a deranjat niciodată munca.
Nu m-am plans niciodată.
Așa am fost crescuta.
Din cauza vântului nu prea ne mai auzeam
așa ca am vorbit tot mai puțin.
Aveam treaba, nu prea vorbeam.
Mai bine să nu-ți asumi riscul
de a pune o întrebare incomoda,
sau să-ți dezvălui afecțiunea pentru alta persoana
pentru că ai putea să suferi.
Cred că ar fi mai înțelept,
sa taci și să păstrezi legătura.
Știam că nu voi fi capabilă să părăsesc insula.
A trebuit să-mi musc buzele, ca să n-o dau în plans,
pentru că o data ce începeam, puteam s-o țin tot așa..
Poți să-mi aduci ceva de băut?
Bineînțeles.
- Adaline... - Cacat! Repede.
Cacat!
Isuse. Ajutor!
Poți să mă ajuți?
Isuse.
- Ceva a zburat pe-aici.. - Tine.
- Mersi. - Și asta.
Mersi.
Isuse.
Mersi.
Ce-i cu agităția asta?
Nimic.
Bine lucrat.
Ha!
N-o să reușești.
E ceva liric în fotografie, nu crezi?
Să plasezi o imagine peste tot în lume?
Cred că ar putea fi o atracție
intre cei doi.
Crezi, Thomas?
Are logica.
Totdeauna am simțit că a fost mai mult o atracție animalica.
Doi amariți adulmecându-se unul pe altul pe o alee.
Te înșeli.
Mă gândeam oare ce-i tine pe oameni împreună
atat de mult timp.
și cum v-ați cunoscut voi doi?
Thomas ne-a făcut cunoștinta, la masa.
Credeam că încearcă să scape de mine,
pentru că mă comportam ca o fanatica
și-i puneam prea multe întrebări.
La doua secunde după ce l-am cunoscut
l-am întrebat de unde are cicatricea.
Nu i-am dat importanta în fotografie...
știi, cea de pe spate de la "The Magdalene Poems"?
Ar fi fost ușor pentru el sa...
o întoarcă puțin și s-o ascundă.
Dar n-a făcut-o.
Ce-a spus?
Am zis...
ca am avut un accident de mașina, în copilărie.
Șoferul era beat.
Probabil cred prea mult în semne,
dar mă gândeam ca avem ceva în comun.
Pentru că odată am scos mâna prin parbriz.
- Ne mai trebuie vin. - Sigur.
Vin imediat.
Aduc un prosop.
Oh, ajutor!
Anethe!
Te rog...
Thomas?
- Thomas? - Hm-mm?
Nu cred că el a făcut-o.
Ce?
Crima. Nu cred că Wagner a făcut-o.
A fost femeia, cea rănita... ea le-a omorît.
Jean, trebuie să dorm puțin.
Nu pot să dorm deloc aici.
Maren.
Da?
John? Ce-i asta?
E pentru tine. Să-ți țină companie.
- Îți place? - Da.
- Îmi place foarte mult. - Bine.
Mulțumesc.
O să-l numesc "Ringe."
Oh... ai primit o scrisoare de acasă.
- Da? - Da.
Credeam că Evan nu-mi va scrie niciodată.
E de la sora mea, Karen.
A murit tata.
Vine în America.
Nu poate.
Nu mai avem nici un pat și nici bani să cumpăram unul.
Nu-i nimic.
Am ceva bani puși deoparte pentru o nouă barca.
E în regulă.
- Ai rău de mare. - Da, puțin.
Bine ai venit.
Fi atent cu cufarul.
Mi s-a făcut rău pe vapor.
Am nevoie de ceai și pâine.
Karen... ce mai face fratele tău?
E bine.
Asta-i tot?
Nu ți-a scris?
O singură data.
O singură data, în tot acest timp?
Sunt surprinsă.
Credeam că are o afecțiune deosebita pentru tine.
Probabil e ocupat.
Nu e niciodată prea ocupat pentru mine.
M-a dus într-o vacanta de Paste.
Și la teatru. Și la restaurant.
Am stat într-un hotel.
I-a mers foarte bine.
A strâns ceva bani.
Fără îndoială ca în curând, o să întâlnească o tânăra
care o să-i sucească capul.
Probabil va veni în America.
Nu fi absurdă.
Un om care are o situație bună în țara sa
n-are nevoie să plece.
E bine, totuși?
Și fericit?
Da, Maren.
Niciodată n-a fost mai bine.
I-am găsit lui Karen un post de menajera
din primavara la Appledore Island Hotel.
Sper ca munca să o țină ocupată.
- Bună. - Bună.
- Ai dormit bine? - Da.
Cred că m-am trezit ultimul.
- Bună. - Salut.
Mă gândeam să o sunam pe Billie mai târziu.
Am sunat-o.
Oh.
Oh, puteai să-mi spui și mie.
Tocmai plecau în parc. I-am spus ca o s-o suni mai târziu.
- E bine? - Ne simte lipsa.
A spus ea asta?
Aș putea spune.
Nu contează. Ne întoarcem mâine.
"Salut. Nu putem răspunde momentan,
lasați vă rog mesajul, și o să vă sunam înapoi."
Bună, John.
Am adus un coleg din Portsmouth.
Să stea la noi.
Are reumațism, și câteodată are nevoie de îngrijire medicală.
- Dar e bun meserias. - E la fel de strâmtorat ca și noi.
Intră, Louis.
Louis Wagner, doamna.
Din Germania?
Sper să nu fiu o povara pentru voi.
Nu. Ce contează unul în plus?
Louis, hai să-ți arăt camera ta.
Intra.
Îmi pare rău că sunt așa rigid.
Mi-e teama ca în curând mă vei cauta
pe mine și reumațismul meu.
Te deranjează o alta munca?
Nu mi-a fost frică de munca niciodată.
Pot să-ți văd mâinile?
Sunt puternice. E bine.
Câteodată trebuie să-mi masez articulațiile.
Faci tu asta pentru mine?
Dacă soțul meu nu are nimic împotriva...
Dacă nu știe, n-are cum să fie împotriva.
Te așteaptă pe barca.
Mă apuca din nou. Simt asta.
Mă ajuți te rog la pat?
Te rog?
Mulțumesc.
În regulă. Dă-mă jos, Thomas.
"Draga d-le Plaisted,
Voi fi în Portsmouth pe 15 Aprilie,
și aș aprecia dacă
va puteți întâlni cu mine după amiaza.
Vă rog răspundeți la post restant.
Cu stima, d-na John Hontvedt."
Nu te-ai incins?
Vrei să inotam?
Uită-te un pic. Zi-mi ce părere ai.
Ce-i asta?
O scrisoare de la Maren Hontvedt, adresata procurorului.
- Ce crezi? - Nu prea multe.
- Uită-te la data. - 7 Aprilie 1875.
La doi ani după proces.
Ce motiv avea Maren să se întâlnească cu procurorul?
Bine, m-am prins.
Louis Wagner a fost spânzurat la 3 săptămâni
după ce ea a scris aceasta scrisoare.
Poate Maren a avut remuscari
și a vrut să marturisească, înainte ca un om nevinovat să moară.
Să marturisească?
Credeam că ai făcut câteva fotografii,
- Nu redeschide cazul. - Nu ești curios?
Da...
Mă duc pe continent pentru câteva ore,
sa arunc o privire pe la tribunalul din Portsmouth.
Poate găsesc vreo înregistrare a discuției.
Am cam rămas fără vin.
Thomas lucrează mai bine, hmm?
Hei...
ești bine?
Mă gândeam...
Mai bine ca niciodată.
"Și în acea zi vor striga împotriva lor
ca și strigatul marii,
și dacă privesc spre pământ,
zaresc întuneric și mahnire,
și lumina este întunecată în raiul din ea."
Ești un bucătar bun.
Nu, nu sunt.
Ai dreptate. E oribila.
Trebuie să fiu nebun să maninc așa ceva.
Cred că te simți mai bine.
O insănătoșire miraculoasă.
Ești un om milostiv.
Ești singura aici?
Nu. Bineînțeles că nu.
Am un câine, Ringe.
Da, un câine.
E suficient?
Îl am și pe soțul meu.
Mai întâi câinele, apoi soțul...
asta e ordinea firească a lucrurilor.
Ar trebui să ții asemenea observații doar pentru tine, d-le Wagner.
Și eu sunt singur, d-na Hontvedt. De aceea am întrebat.
Sunteți prea tânăra să fiți femeie măritată.
John nu merita o nevasta așa frumoasă.
Am făcut niște konfetkake.
- Vrei? - Konfetkake? Nu cred.
Tu ești singura prăjitura care mă interesează.
Poate aș putea "gusta" puțin din ea?
D-na Hontvedt, nu fi supărata.
Te tachinam. Nu prea ai fost tachinata.
Nu-i așa?
Ar trebui să pleci.
Cum dorești.
Aș face orice pentru a te avea.
A încetat acuzatul cu aceste propuneri?
Nu, nu a încetat.
Motivele femeilor sunt întotdeauna mai ascunse decât ale bărbaților.
Crezi că Jean are dreptate ca a fost o femeie?
Întotdeauna este femeia.
Nu-mi imaginez o femeie folosind un topor.
- Lizzie Borden? - A fost achitata.
Pentru că cei 12 jurați n-au crezut că o femeie
poate folosi un topor.
Maren folosea zilnic un topor când taia lemne.
Dar de ce le-ar fi ucis?
Când o femeie ucide, e în general soție.
Din motive clare.
Dar sora-sa și cumnata-sa?
Nu prea are sens.
E greu de crezut ca au spânzurat pe cine trebuie.
Haide, Rich. Ce-i amuzant în asta?
Scuză-mă, dar nu ești tu scriitorul acela?
Da... William S. Burroughs. O plăcere.
Citesc "The Magdalene Poems" clasei mele de la școală.
Ce le-ai făcut?
Bine. Chiar bine. Thomas Janes, corect?
La ce lucrezi acum?
La un documentar, dar să nu spui la nimeni.
Acela e fratele meu, Rich, cel drăguț.
Pot să vin la tribunal împreună cu tine?
Nu e nevoie.
Vreau să vin.
În regulă.